Vissza
Muzeális aszúk a Bor, mámor… Bénye! fesztiválon
2019.10.01. | Csepe Erika
Ungváry Krisztián, az erdőbényei Vayi Pincészet tulajdonosa az idei Bor, mámor… Bénye! fesztiválon is megtartotta hagyományos történelmi aszúkóstolóját, amelynek során egy 1956-os borból is kihúzták a dugót…
Lassan kétség sem férhet hozzá, hogy családias, barátságos hangulatú fesztiválokban a Tokaji borvidék a legerősebb az országban. Az apró, ám annál bájosabb települések valahogy nagyon eltalálták, hogy milyen élményekre vágynak napjainkban az emberek, és hogyan lehet azokat a legjobban megvalósítani. Jó zenékből, meghitt beszélgetésekből, fantasztikus ételekből és különleges kóstolókból az idei Bor, mámor… Bénye! rendezvényen sem volt hiány.
![](/userfiles/GAstro%20Turismo%20BMB%20hangulat.jpg)
Aki volt már a Tarcali Tavaszon, a bodrogkeresztúri Mindszenthavi Mulatságon vagy az erdőbényei Bor, mámor… Bénye! fesztiválon, tudja, hogy miről beszélünk, amikor barátságos és családias hangulatot említünk. A kertek, a pincék, a borászok bázisai megnyílnak ezeken a rendezvényeken, a vendéglátók pedig tárt karokkal várják a turistákat. Szinte mindenhol maga a borász kínálja a borait, és persze van ideje diskurálni és történeteket mesélni is. Az egész olyan, mintha a legjobb haverunkhoz toppannánk be egy kerti partira. A teraszon, az udvaron vidám és kényelmes bútorok, babzsákfotelek vagy raklapokból összeeszkábált ülőalkalmatosságok fogadják a betérőket, messziről kiáltva, hogy feszengeni itt egy percig sem kell. A gyerekek és a kutyák épp olyan felszabadultan rohangásznak, mint ahogy a borkedvelők csevegnek egymással. A legjobb az egészben pedig az, hogy a nagy lazaság mellé kiváló borokat kóstolhat az ember. És nem egyszer olyanokat, amikhez boltokban, borbárokban még csak véletlenül sem juthat hozzá.
![](/userfiles/GAstro%20Turismo%20BMB%20gyerekek.jpg)
Borok ráklépésben Ungváry Krisztián gyűjteményéből
Az egyik ilyen különleges kóstolót Erdőbényén legutóbb Ungváry Krisztián történész tartotta, aki maga is borász, a Vayi Pincészet vezetője. Muzeális aszúkóstolóra hívta a nagyérdeműt, nem titkoltan az 1956-2017 közötti évjáratokra fókuszálva. Saját gyűjteménye féltve őrzött palackjaiból állította össze a kóstolót. A 40-50-60 éves borok már önmagukban komoly hívóerőt képeznek minden borkedvelő számára, főként mert még annak sem adódik sűrűn lehetősége megízlelni ilyen tételeket, aki sokat kóstol. Még a történész-borász is úgy vélekedett, izgalmas látni, hogy egy bor hogyan öregszik, hiszen a borok jelentős része nem tárolható sokáig. Nem azért érdekes muzeális borokat kóstolni, mert a régi jobb, hanem mert így olyasmibe pillanthatunk bele, amibe hétköznapi halandó nem. Egyrészt nagyon nehéz hozzájutni ezekhez, másrészt a muzeális aszúk drágák. Az 1956-os tételek ára nagyjából százezer forint körül mozog.
![](/userfiles/bor-mamor-benye-boraszatok-13-1030x687(1).jpg)
Egymás után kóstolni az eltérő évtizedekből származó borokat különösen érdekes. Teljesen más körülmények között készültek ugyanis 50-60 évvel ezelőtt a borok, mint tíz-húsz éve. Ungváry Krisztián szerint a világtörténelem során annyira jó állapotú szőlőkből még sosem készült bor, mint most. Az ágazat technológiailag nagyot fejlődött az utóbbi években. A régi aszúknál sokkal több probléma lehetett a feldolgozás során, hiszen nem voltak korszerű eszközök, nem tudták hűteni a mustot, és szüretkor sem került azonnal a hűvös pincébe a szőlő. Ráadásul a szocializmus idején húszmázsás konténerekbe szedték a szőlőt, csak 1999 óta gyűjtik kicsi, műanyag ládákba. Ha még visszább mehetnénk az időben és kóstolnánk borokat a 19. vagy a 18 századból, még inkább meglepődnénk, hogy azok mennyire különböznek a ma ismert ízektől. Mások voltak akkor a klimatikus viszonyok, és mások a szőlőfajták is. A furmint és a hárslevelű dominanciája csak a filoxéravész után alakult ki a környéken.
2017
Hogy minél jobban érezzük a különbségeket, ezen a kóstolón visszafelé haladtunk az időben, és egy igen friss, 2017-es aszúval, Ungváry Krisztián saját borával kezdtünk. 2017 gyönyörű év volt a borvidéken, ezt érdemes annak is megjegyeznie, aki most döntene úgy, hogy betáraz aszúkból. Már a színén is látszott, hogy friss borral van dolgunk, egy igazi gyümölcsbombát kaptunk: olyat, amit még csak véletlenül sem tudnánk nehéz, csokoládés vagy karácsonyi desszertekhez elképzelni, sokkal inkább gyümölcssalátához vagy túrós-barackos süteményekhez.
2007, 1998
Ezt követte egy 2007-es aszúeszencia az Ábrahám Pincétől. 2007 nagyon meleg, forró, aszályos év volt, csoda, hogy ennek dacára még most is gyönyörű savakat lehet érezni ebben a 12 éves borban. Ezt a tételt pedig egy mádi borász, Orosz Gábor 98-as hatputtonyos aszúja követte. Itt már a gyümölcsös ízek mellé felsorakoztak a jól ismert aszús jegyek: kávé, datolya, törökméz és egy kis füstösség is.
![](/userfiles/%C3%81brah%C3%A1m%20(2).jpg)
1988
Ezután érkeztünk meg abba a korba, amikor megjelentek az országban a Gorenje hűtőszekrények, elkezdődött a szabad sajtó korszaka, és a politikai rendszer az összeomlás határára ért. 1988-ban óriási változások zajlottak az országban, a Tokaji borvidéken viszont igen jó tételek készültek. Bizonyíték erre a Tokaj-Hegyaljai Állami Gazdaság (későbbi nevén Tokaj Kereskedőház, ma Grand Tokaj) különleges tétele, amelyet eleve nem a boltok polcaira szántak, hanem az örökkévalóságnak, pontosan a muzeális aszúk közé. Ez a bor kevésbé tűnt már édesnek, inkább diós, füstös, konyakos jegyeket lehetett benne felfedezni.
1972, 1968
Krisztián szerint sokan 1972-t tartják az évszázad legjobb évjáratának, ám ezt nem lehet biztosan kijelenteni. Csupán a feljegyzett szüreti mennyiségekből nehéz ilyesmit megállapítani, más adat pedig nem nagyon áll rendelkezésre. A poharunkba töltött bor a kora ellenére hibátlannak tűnt. Külsőre úgy nézett ki, mint az angol kávé, amit nevezhetünk akár teának is, illatában és ízében pedig a már nagyon ismert füstös, diós, mogyorós, csokoládés aromák mutatkoztak. A 68-as aszúnál a borász a szentjánoskenyér ízét említette, ám mivel sokan nem kóstolták a szentjánoskenyérfa termését (e sorok írója sem), így nehéz kijelenteni, hogy a bor aromái tényleg azt tükrözik-e. Mindenesetre elég komplex még így, 51 éves korában is, és a törökméz, a datolya és a kakaópor aromái mind-mind felfedezhetők benne.
![](/userfiles/IMG_4043%20(2).jpg)
1956
Végül elérkeztünk az 1956-os évjáratú aszúhoz, mely az előzőtől nem sokban különbözött. Színe egy igen idős portóihoz hasonlított leginkább, ízében pedig az előtte kóstolt borhoz. Igen sok üledék gyűlt össze a palack és persze a pohár alján is, ám ez az élvezeti értéket egyáltalán nem befolyásolta. Különleges élmény abból az évjáratból aszút kóstolni, aminek említésekor senkinek sem a Tokaji borvidék ugrik be elsőnek, de még csak nem is a borok.
![](/userfiles/GAstro%20Turismo%20BMB%20B%C3%A9res.jpg)
A Bor, mámor… Bénye! fesztivál azért is volt nagyszerű, mert valóban néhány olyan élményben lehetett ott az embernek része, amit máshol nem kaphatott volna meg. Aki szereti a vezetett kóstolóprogramokat, sok egyéb hasonlóból válogathatott, aki pedig megéhezett, annak ott voltak a bográcsban főtt helyi ízek, az Anyukám mondta vagy a miskolci gasztroklaszter éttermei, például a Borsod Burger a vagány hamburgereivel. Aki könnyed kikapcsolódásra vágyott, beülhetett Falusi Mariann és Sárik Péter vagy éppen Kollár-Klemencz László koncertjére, de részt vehetett dűlőtúrán is a Béres Szőlőbirtokon, rögtön a bükki füvesember, Szabó Gyuri bácsi előadása után. A programokat hosszan sorolhatnánk, de Erdőbényén már az is jó érzéssel töltötte el az embert, ha megpihenhetett az egyik borászat kertjében az árnyas fák alatt, és egymás után kortyolgatta a jobbnál jobb borokat.